Hvordan kartlegger sykepleiere smerte hos barn uten verbalt språk?
Bachelor thesis
![Thumbnail](/ntnu-xmlui/bitstream/handle/11250/2782810/no.ntnu%3ainspera%3a81643445%3a24149330.pdf.jpg?sequence=5&isAllowed=y)
Permanent lenke
https://hdl.handle.net/11250/2782810Utgivelsesdato
2021Metadata
Vis full innførselSamlinger
Sammendrag
Bakgrunn: Barn som er innlagt på sykehus blir ofte eksponert for akutt og kronisk smerte i forbindelse med sykdom og behandlinger. Dessverre er det slik at barn uten verbalt språk har økt risiko for at deres smerter blir oversett og underbehandlet, sammenliknet med barn og voksne som kan kommunisere verbalt. Sykepleiere spiller en viktig rolle i smertekartleggingen og for å forbedre dagens smertekartleggingspraksis er det derfor aktuelt å undersøke hvordan sykepleiere kartlegger smerter hos barn uten verbalt språk. Hensikt: Å undersøke hvordan sykepleiere kartlegger smerte hos barn uten verbalt språk. Sekundært ser oppgaven på hvilke utfordringer sykepleierne møter i forbindelse med smertekartleggingen og om de opplever kartleggingen som tilstrekkelig for å sikre god smertebehandling. Metode: Det ble brukt en kvalitativ forskningsmetode i form av semistrukturerte forskningsintervju. Det ble gjennomført tre individuelle intervjuer med erfarne sykepleiere som jobber på en intensivavdeling for barn ved et norsk universitetssykehus. Resultat: Sykepleierne benytter standardiserte smerteskjemaer, monitorering av vitale parametere, observasjon av atferd og omsorgspersoner som ressurs når de kartlegger smerter hos barn uten verbalt språk. Resultatene viste at sykepleierne opplevde smertekartleggingen hos barn uten verbalt språk som noe av det mest utfordrende ved jobben og at smertekartleggingen som utføres ofte ikke er tilstrekkelig for å sikre adekvat smertebehandling. Konklusjon: Studien konkluderer med at sykepleierens kliniske blikk og observasjoner av atferd, samt omsorgspersoner som ressurs er de viktigste kartleggingsverktøyene. Endringer i vitale parametere og standardiserte kartleggingsverktøy vises å være mer sekundære, men er allikevel viktige bidrag til kartleggingen. Videre konkluderer studien med at smertekartlegging er en utfordrende prosess der sykepleierne ofte opplever utilstrekkelighet, og at det eksisterer et behov for videre forskning på området for å forbedre smertekartleggingen hos barn uten verbalt språk.
Nøkkelord: Smertekartlegging, kartleggingsverktøy, pediatriske pasienter, ikke-verbal, barneintensiv Background: Paediatric patients in hospitals frequently experience acute and chronic pain as a result of illness and treatment. Non-verbal children are at higher risk of experiencing underassessment and undertreated pain, compared to children and adults who can communicate verbally. Nurses play an important role in the pain assessment process and to improve the pain assessment process it is relevant to study how nurses assess pain in non-verbal children. Aims: Firstly, to investigate how nurses assess pain in non-verbal children. Secondly, the thesis looks at what challenges the nurses might face regarding the pain assessment and whether or not they find the assessment sufficient to secure adequate pain treatment.Method: A qualitative research method was used in this study and three semi-structured interviews were conducted. The participants in the study were experienced nurses who work in a paediatric intensive care unit at a Norwegian university hospital. Result: The nurses use standardized pain scales, changes in measurable parameters, behavioural observation and information given by the child’s caregivers when assessing pain in non-verbal children. The results show that the nurses consider pain assessment in children without verbal language as one of the most challenging tasks at work and that the nurses frequently experience the pain assessment process as insufficient. Conclusion: The study concludes that nurse's clinical knowledge and behavioural observations, as well as information provided by the child’s caregivers, are the most important pain assessment tools. Changes in measurable parameters and structural pain scales were not considered as reliable as the above but provide important contributions to the pain assessment. Finally, the study highlights that pain assessment is a challenging process where nurses often experience inadequacy and that there is a need for further research to improve pain assessment in non-verbal children.
Keywords: Pain-assessment, assessment tools, paediatric patients, non-verbal, paediatric Intensive Care Unit